Kako si? -Dobro.
Ne izgledaš dobro. Sada je petnaest do dvanaest.
Gdje su djeca? -Sa dadiljom.
Ne bi me voljeli prije podneva.
Šta se desilo ovdje?
Razmjena mišljenja. -Margaret.
Zaboravila sam zbog čega.
Ima tako puno razmjena mišljenja ovih dana.
Mislila sam da se stvari kreću. -Da, kreću se, tako je.
On se kreće. Na iduću.
Ne može protiv sebe.
Moj mali narajcani fotograf.
Fixed by: BOTANICMAN
Nikad mi nisi rekao za tapete.
Galerija bitanga. Zar nije zabavno?
Stavio sam to da podsjetim princezu Margaretu
da njena porodica ima toliko kostura u ormaru kao i svačija druga.
Kuća Vindzora?
Više kao kuća Strave. -Nadam se da je vidjela zabavnu stranu toga.
Bože, ne.
Rekla je da nikad više neće doći u kuću dok je ta tapeta tamo.
Nije da joj je trebao izgovor.
Uvijek je mrzila biti u ovoj kući.
Smatra je ružnom, nakaznom i običnom kao i ja.
Propast našeg braka
ne može biti bolje odslikan
nego sa dvije kuće, dva boravišta,
u kojima se ona i ja najbolje osjećamo.
Njena... neka ogromna palača puna insekata
koji su joj dali ulizički člankolisci.
A ovo... je moje.
Vas dvoje. -Znam.
I sirota ti uhvaćena u to.
Moj savjet bi bio da bježiš dok još možeš.
Nikad ti neću moći dati ono što želiš.
Nikad mi neće dati razvod.
Mogla bi ako se zaljubi u nekoga drugog.
Zašto misliš da bi mogla?
Ti jesi. Jesi li?
U pravu si.
Jesam.
Sa zastupnicima iz manjih stranaka koje drže balans moći,
ni Laburisti ni Torijevci ne mogu doći do magične brojke od 318.
Nisam sigurna da je to bila ona.
Ono? -Ima ona ime, znaš.
Da, rečeno mi je,
ali ga nikako ne mogu zapamtiti, pa je zovem Ono.
Lusi Lindsej-Hog. -To.
A kola u koja je ušla su izvana izgledala slična Tonijevim.
Pretpostavljam da su sada u Saseksu.
Ružna mala kuća.
Strašna mala šupa.
Misli da ću podnijeti poniženje mirno, zar ne?
Ima razloga za brigu.
Mogu li govoriti iskreno, madam? Kao prijatelj?
Mogu se sjetiti nekoliko parova kod kojih se moglo primjetiti
da nisu našli ispunjenje kakvo su željeli unutar braka,
da su odabrali da žive odvojeno i izgledali su sretnije.
Toni i ja nikad nećemo pustiti jedno drugo.
I to nije zato jer je zatvor nespojiv sa mojom vjerom, već zato...
ovo je ono kako nam se dopada.
Rat je naša ljubav.
Brutalna borba na smrt je naš svadbeni ples,
i govorim za oboje kad kažem
da ne bismo željeli drugačije.
Ispunjenje je dosadno,
a Toni i ja smo sve osim dosadni.
Sada možemo skoro sigurno vidjeti
da nijedna stranka neće dobiti većinu.
Sat sada otkucava
za Teda Hita da oformi kolaciju sa Džeremi Torpom iz Liberalne stranke.
Ako ne uspije, mogli bi vidjeti povratak na vlast Harolda Vilsona.
Ako možemo manjinsku vladu nazvati "vlast".
Kakva zbrka. Mislim, iskreno, možeš li se
sjetiti kad je zemlja bila u gorem stanju?
Ili kad je neko imao manje povjerenja u svoje lidere?
Govoreći o lošem stanju... -Probudiš se ujutru trzajući se.
Kako stvari mogu biti gore? Šta još može poći po zlu?
A onda siđeš na doručak, vidiš novine,
i onda shvatiš, uradili su to opet.
Uskoro je rođendan Margaret. -Sada je Ujedinjeno Kraljevstvo
ekvivalent umirućeg pacijenta koji leži na operacionoj tabli
a hirurzi, ne, mesari, ne, oprosti, ubice
odgovorne za smrt traže reizbor.
Umjesto da ih bace u zatvor, ljudi, kao leminzi,
čekaju u redu da produže njihove krvave ugovore.
Zvala me je prošle noći. -Kaže da je imala nešto važno da mi kaže.
Ko? -Margaret. -Nestalo joj je tonika? -Ne.
Oborio ju je neko od sluga? -Filipe!
Ne bi ga stavila pored nje. -Brinem se da je Toni.
Spreman?
G. Hit je došao da mi kaže kako ne može formirati koaliciju
sa Ulster unionistima ili Liberalima,
što mu ne ostavlja alternativu osim da odstupi,
i u tom trenutku, ne bojim se priznati,
puštam neustavni poklič.
Huzza! -Privatno, nadam se.
Ne protivim se toliko politici koliko njegovom društvu.
I sada g. Vilson,
koji, moram reći, izgleda dosta umorno i ne baš dobro,
se vraća nazad kao premijer manjinske vlade,
i najbolje čemu se možemo nadati je
da može preživjeti do idućih izbora na jesen.
Stvarno? Da, to je...
Pozvala sam vas sve ovdje, moju porodicu,
povodom mog rođendana.
Puno ih slavila. -Sretan rođendan Margot.
Ako ste primjetili kako moj dragi muž nije
na mojoj strani tokom ovog radosnog događaja,
to je zato jer me sada izdaje,
i ne samo privatno već takođe i u javnosti.
I ne mislim da bi mi trebali to shvatiti olako.
Mi? -Da, "mi", mama.
Ako me Toni uvrijedi, indirektno vrijeđa i čitavu porodicu.
Nisam siguran da pratim tu logiku. -Šta bi htjela da uradimo?
Poslati jasnu poruku svijetu na čijoj ste strani.
I da uvedete sankcije. -Šta?
Kakve sankcije? -Nema više poziva na kraljevske događaje.
Nema više kraljevskih fotografija. Nema više pristupa imovini Krune.
Udariti gdje ga boli. Kazniti ga. Pustiti krv.
Gdje je sada? -Napustio je zemlju jutros,
da pravi jedan od svojih filmova.
Gana, je li? Ili si rekla Gvineja?
Gabon. Sa Ono.
Sa čim? -Objasniću kasnije. -Više mi se dopao zadnji film.
Onaj o patuljcima? -Da, kratak je.
Imao je saosjećanje. Imao je osjećajnost.
Zapravo mislim da je to stvar koja mi se
najviše dopada kod Tonija. I njegov um.
Da i činjenica da je bio dovoljno velikodušan da flertuje sa taštom.
Povratit ću.
Stalo mu je. -Dobro mama. -Ima srce.
Nije da su to njegova žena i djeca primjetili.
Njegov dobrotvorni rad za invalide,
i način kako je bio u Abervanu je bio izvanredan...
Dosta! Dosta!
Zašto radiš ovo mama?
Zašto radiš sve ovo?
Zašto uvijek, uvijek držiš njegovu stranu?
Ovo je moja rođendanska zabava.
A kada ti kažem da je moj muž izvan zemlje
izdajući me sa drugom ženom,
umjesto da me podržavaš
i... i osudiš ga,
samo sjediš ovdje hvaleći ga do neba.
Moja porodica. Vlastita meso i krv. Moj rođendan.
Možda jer nam je tako dosta tebe i imamo simpatije za njega.
Filipe! -Pa, mislim...
Griješim li? Ruke gore svi koji misle da griješim.
Ana.
I...
Trebali bi ovo pojesti prije nego se ohladi, hoćemo li? Bit će ona dobro.
Mrzim ih.
-Zašto ne dođeš ovdje, madam?
Dođi u Glen.
Pozvali smo par gostiju za vikend.
Dođi ovamo. Mogla bi čak i uživati.
Nemam vremena. -Napravi. Imaš vremena za nju!
Kakvo si ti derište! -Ti si govno!
Ne! Toni! -Odjebi!
Hvala ti.
Hvala vam. Svi nazad unutra.
Šta misliš za Huga?
Razmišljamo da vežemo vrpcu za tebe oko njega.
Ne. Kako bi ikada bio oduševljen sa mnom?
Tako je pretjerano oduševljen sam sa sobom.
Ili Klajv? -Klajv?
Oženjen je. -Kao i ti madam.
Da, znam to.
Žena mu je poznata po tome što mu pušta da se igra okolo.
Priča se... da je pravi virtouz.
Šta je sa njim? Onaj koji je obučen.
To je Rodi.
Moraš znati njegovog brata, Daja.
Ili njegovog oca, Harija Luelena, olimpijskog skakača.
Rodi! Rodi.
Rufuse.
Zdravo.
Vaša kraljevska visosti, kako ste?
Vi... znojite se. -Istina, jesam madam.
Zašto ne skočite u bazen? -Nisam ponio kupaće.
To je bilo glupo. -Ne, nije. -Da, jeste. Rekla sam da jeste.
Ne može biti glupo. Nemam nijedne kupaće.
To nije glupo, to je apsurdno.
Gdje je najbliži grad?
Ovo stvarno nije bilo neophodno.
Upravo suprotno. To je esencijalno.
Mislim, svi ostali takođe idu.
Ne idu sa nama. Ne bih im dozvolila.
Ne, idu na ručak, dok smo mi u šopingu.
Osim posjedovanja strašno neadekvatne garderobe,
šta je ono što radiš? -Istraživački pomoćnik.
Što uključuje geneaološka istraživanja,
i informacije o heraldici.
Takođe imam mobilnu disko kompaniju, Vajbrejšens.
I čistim podove u galeriji na Fulham roudu po noći.
Ali ovo sve je da finansiram moju pravu strast.
Hoćemo li doći na kraj tog odgovora? Žalim što sam pitala.
Kako lijepe ruke imaš. -Imam li?
Kako lijepo da nisi primjetio.
Lijepo je kad muškarac nije svjestan svojih najboljih osobina.
I tako tužno kad ih žena krije.
Misliš na ove? -Ne.
Šta onda? -Osmjeh.
Zaboravila sam kako.
Gdje smo? -Pibls, madam. -Gdje?
Ovo je hotel. Bit ćemo u baru čekajući te.
Radnja je preko puta desno.
Ne možeš je promašiti. -Hoćete li... U redu.
Bože.
Natrčali smo na eksperiment iz... -Izvinite.
...inbridinga.
Vaša kraljevska visosti. -Muške kupaće gaćice molim.
Koji si broj? -Mali.
Iskreno se nadam da nisi. Mislio je da je uzak.
Jesi li došao do dijela gdje mi govoriš šta ti je pasija u životu?
Ne. -Šta je onda?
Vrtlarstvo madam.
Ove molim. -Ne, ove.
Ja plaćam, ja biram. Probaj ih.
Znaš šta, imam vrt kome treba njega.
Stvarno? Pretpostavljam da imate gomilu baštovana.
Ne vjeruj svemu što čuješ.
Ne, moja bašta je prilično zanemarena.
Posebno ona na Mistiku. -Gdje?
To je malo privatno ostrvo na Karibima.
Kako lijepo. -Moj muž to mrzi.
Ali pošto mrzim mog muža, ono što on misli je nebitno.
Znate, na Karibima imaju jedno od mojih omiljenih drveća.
Drvo svilenog pamuka.
Izazov za svakog vrtlara je da ocjeni pravu količinu obrezivanja.
Je li? -Potrebni su jako okretni prsti.
I imaš li okretnost, uz lijepe prste? -Imam.
Savršeno.
Solo ili duet? -Duet!
Kad je pošla na spavanje, primjetio si? -Naravno. Svi su primjetili.
Na vrhu stepenica, umjesto da skrene desno...
Skrenuo je lijevo. -Šta smo to uradili?
Ovo bi moglo da nas proganja. -Zašto?
Ako bude izgledalo da smo ohrabrili kraljičinu sestru da prevari muža.
Ona ne vara Tonija. Sa Tonijem je.
Zar ne vidiš? Vitak, Velšanin, crvenokos.
Njih dvojica su potpuno identični.
Rodi je kopija Tonija. Samo mlađi.
Nisam razmišljala o tome.
Lord Snouden, madam.
Vaše veličanstvo. -Dragi Toni.
Tako lijepo što si došao. Znam kako si zauzet.
Prije nego počnemo...
samo pogledajte šta sam našao u studiju neki dan.
Koliko smo mladi bili. -Koliko ste lijepi bili.
Prekini. -Kao Vivijen Li.
Uvijek sam voljela ovu sliku. -Da.
Bože. Filip.
Ne gledam u krst bar jednom. Čudesno.
Sve vaše madam. -Za mene? -Sa mojim pozdravima.
A sada... glavni posao.
Evo ga. Šolja.
I...
Čajnik.
I...
Komemorativni tanjir.
I čajni ubrus sa datumima 1952 do 1977.
Moć za koju sam mislio da bi bilo lijepo
ako neko iznutar firme dizajnira neke od memorabilija.
Toni, pametan si. -Uvijek sam sretan da pomognem porodici.
Jesi li? Popričajmo malo o tome.
Mogu li i ove zadržati? -Da, Da, naravno.
Ne želim da...
zabadam nos ili držim lekcije ikome o njegovom braku.
Po mom iskustvu, ljudi nađu način da urade ono što trebaju
da ostanu sretni ili normalni.
Često mislim kako je okretanje glave najbolji pristup.
Na kraju se stvari riješe same od sebe.
Ali je nedavno Margaret bila tako očajna...
i tako izgubljena... i tako je zaljubljena u tebe.
Ne bih bila odgovorna starija sestra ili glava porodice, ako ne bih rekla
koliko bi nas sve usrećilo, posebno Margaret,
ako biste vas dvoje sredili stvari,
čak iako je samo zbog djece.
Potpuno se slažem...
i ozbiljno sam razmišljao o tome.
Stvarno? -Da.
Ali onda sam čuo za najnovija dešavanja.
Koga je upoznala. Šta radi.
Kako ona...
ispunjava sebe.
Koja najnovija dešavanja?
Dolaze!
Dobrodošli Vaša kraljevska visosti. -Koline.
Ne, ne mislim se ljubiti. -Ne, naravno.
Vruće mi je i znojim se. -Zdravo. -Da, zar nije nepodnošljivo?
O čemu govoriš? Vrijeme je predivno.
U pravu si. Kao u raju. -Avion je bio vruć.
Halo. Za nas? -Da madam.
Da, idemo pravo do kuće. Neću ništa od toga.
Dobro. Idemo. Zdravo, Ana. -Zdravo.
Gdje je dečko? Vidi, prati. Idemo.
Oprosti draga. -Ne zovi me tako u javnosti, ikad.
Radije bih da me ne zoveš dečko. -Ali jesi. Mali dečko... -Polako.
...koga svemu treba učiti.
Madam.
Evo ga. "Les Jolies Eaux".
Lijepo. -Dato mi je kao vjenčani poklon. -Odnesite to u sobe, molim.
Ironija je kako je jedina osoba sa kojom je nisam djelila moj muž.
Piće madam?
Da. -Odlična ideja. Hoćemo li?
Halo!
Pametnica! -Halo. Halo tamo.
Vidi, bez ruka! Dođi po mene!
Čitav dan se čini kao da hodam po zraku
Zvuči lijepo. -Pitam se zašto.
Pitam se zašto. -Pridružite se, vas dvoje.
Ne, ne pjevam.
Pojačaj. Pojačaj. Volim ovu pjesmu.
Hoćeš glasnije? -Sve do kraja!
Dođi. Dođi i pleši.
Hajde Koline.
Koline, ti nestaško!
Ti divlja vatro!
Veličanstveno.
Možemo li dobiti još jednu stolicu? Hvala mnogo.
Sreća je nestalno stvorenje.
Stalni pratilac nekome,
a od drugih se potpuno krije.
Za mene je bila neuhvatljivo stvorenje.
Ali, evo je, konačno sjedi između nas,
i ja je pozdravljam.
Neću pominjati koliko je kasnio njen dolazak.
Ko? -Sreća dragi.
Nema veze.
Da gospodine. Nema problema. -Tačno.
Kremu? -Ne gorim? -Ne još.
Bolje biti siguran nego žaliti.
Kako je mogla biti tako glupa? -Ko?
Vaše veličanstvo. -Ovo je u svim...
"Drolja i izmamljivač." "Dama i skitnica."
Nije potpuno njena greška. Prešla je dug put da bude nasamo.
Provođenje 12 sati u avionu ti ne daje pravo da se ponašaš kao drolja.
Moraš je vratiti nazad, odmah. -To neće biti lako.
Ne prima dobro moja naređenja.
Dobro. Onda može moje. Riješi to Martine.
Još si ovdje?
Ne znamo još sve činjenice.
Šta je ovo ako ne činjenica? Ovo je činjenica.
Ovo je činjenica, ovo je činjenica i ovo je činjenica.
Vidio si novine? -Jesam.
U čemu je stvar? Mislila sam da ćeš biti sretan.
Zašto bih bio sretan?
Jer imamo ono na šta smo čekali.
Margaret u ljubavi sa nekim drugim. Legitimni osnov za razdvajanje
na način koji će i dalje zaštititi tvoje ime. Tvoju reputaciju.
Našu budućnost. -I?
Očekuješ da od radosti skačem gore-dole?
Ona je moja supruga.
Majka moje djece.
Je li bilo još nešto?
Smirite se. Sve je u redu.
Nisam očekivala da ću te naći ovdje. -Gdje drugo si me očekivala?
To je moj dom. -Bio je tvoj dom.
Još je moj dom. Šta on radi ovdje?
Zdravo gospodine.
Pitao bih te odakle ti hrabrost da dođeš ovamo
kad bih mislio da je imaš.
Ali kad te vidim, mogu reći da nemaš uopšte hrabrosti.
Samo si glup. Napolje. -Ne usuđuj se tako pričati sa njim.
Pričat ću sa njim kako hoću u mojoj kući. -Mojoj kući.
Naša kuća, draga!
Ne. Nije naša, nije više.
Molim te idi.
Ne želim otići. Ne želiš da odem.
Očajnički želim da odeš. Očajnički.
Kao što pacijent očajnički želi da odstrani rak.
Razmisli pažljivo o onome što govoriš.
Svaka igra ima svoje granice. -Ovo više nije igra.
On je dijete. Nema pojma kako te učiniti sretnom.
Usrećio si me? Nisi me mogao učiniti jadnijom.
Bila si jadna kad sam te našao.
Male ljubavne poruke koje si mi ostavljao svuda.
"Kako da te mrzim? Da prebrojim načine."
"Izgledaš kao jevrejska manikirka. Izgledaš kao malteška krčmarica."
Pomalo bogato mislim pošto dolazi od nakaznog bogalja!
Da. -Dečko sa dječjom paralizom. Hop-hop.
Previdjela ga je majka
jer nije bio dovoljno jak ili nije dovoljno dobro rođen.
Sramota! Nije bio dovoljno sposoban.
Ako govorimo o "previdjelima",
zar nije to oko čega je sve ovo?
Previđena Margaret, bez uloge, svrhe, bez pravih prijatelja,
od kojih konačno mora biti upitana, čemu služe princeze?
Odeš li za njim, razvešću se od tebe! -Ne bi se usudio.
Odeš li za njim, molit ćeš me na koljenima!
Rodi! Rodi!
Rodi? Rodi!
To su godine. Dešava nam se svima.
Ne madam. Nisu samo godine. Ne.
Dijagnostikovano je. Ima svoje ime.
Alchajmerova bolest.
Prije dvije godine sam prvi put primjetio.
Uvijek u javnosti govorim bez bilješki.
Imam nešto kao fotografsku memoriju.
Onda sam jednog dana presušio.
A u mjesecima koji su slijedili,
primjetio sam više... zaboravnosti.
Uzrujanosti. Deluzija.
Paranoje. -Ne bih toliko brinula.
Nekoliko vaših prethodnika je imalo daleko ozbiljnije probleme,
i nastavili su da rade bez da je javnost to znala.
Ne madam, to je... to je sada pitanje mentalnog zdravlja.
Trebao bih sebe staviti u ruke ljekara.
Premijeru, žao mi je. Ovo će doći kao užasan šok.
Da, možda, ali...
Nijedan šok ne traje duže od 48 sati.
Ima previše apetita za naredni šok.
Strašno će mi nedostajati naši sastanci.
Ne smeta mi priznati da sam neustavno proslavila
kada ste pobjedili g. Hita ovaj put.
Uvijek sam sebi govorio da ste ljevičar u srcu.
Nema to veze sa politikom. Vi ste samo bolje društvo.
Iako ne bih to rekla kad smo se sreli prvi put.
Ne! Mislili ste da ću biti grub sa vama.
I pogledajte kakav sam sentimentalni stari rojalista ispao.
Vaše veličanstvo.
Premijeru?
Ako smatrate prikladnim da pozovete svoju kraljicu
na večeru u Dauning strit prije nego odete,
ona bi bila počašćena.
Ali to je počast koja je prethodno data samo Čerčilu.
Vojvoda od Edinburga i ja bi to jako voljeli.
Kao i gospođa Vilson i ja.
Martine?
Količina nitrazepama koju je princeza uzela
je prilično kritična, madam.
Nitrazepam? -Sedativ.
Koristi se u kratkim periodima kao pomoć kod nesanice i anksioznosti.
Bazirano je na broju praznih kutija koje smo našli.
Rekli biste da je više indikator vapaja za pažnjom,
nego pravi pokušaj samoubistva?
Prije protest nego "samilosni metak"?
Zdravo. -Zdravo.
Hoću li dobiti grdnju?
Nije mi bila namjera, iako bih možda trebala.
Zašto? -Jer je neko vrijeme bilo opasno.
Tako sam čula. -Jesi li to namjeravala?
Ne znam. Možda.
Kako se sada osjećaš? -Umorna.
Malo boli. Tu su bile cijevi.
Pomalo glupo.
Gdje je Rodi? -Otišao. -Gdje?
Pobjegao je u brda. Čula sam marokanska brda.
A Toni? -Vratio se Onome.
Buduća Ledi Snouden, mogla bih se kladiti.
Nisam baš dobra u tome.
Čemu? -Muškarcima.
Izgleda da ih sve izluđujem.
Toni i ja ćemo se razdvojiti.
Da, mislim da je to vjerovatno pametno.
Što će, bojim se voditi do razvoda. -Da.
Prvi kraljevski razvod od Henrija VIII i Ane Klevske (1540).
Imam malo dobrih vijesti po tom pitanju. -A to je?
Ako ga tajmiramo kako treba, najava razvoda
bi se mogla izgubiti u priči o premijerovoj ostavci.
Mislila sam da je upravo reizabran. Ili sam nešto propustila?
Zbog njegove bolesti. Alchajmer.
Žao mi je.
Koliko ih je to do sada? -Premijera?
Ko god ga zamjeni, bit će sedmi.
Mi ostali padamo kao muhe,
ali ona samo ide i ide.
Da se zna, ima puno stvari u kojima si ti dobra.
Imenuj jednu u kojoj sam zapravo dobra. -Kao sestra.
Nema potrebe da me zasmijavaš. -Nisam.
Od svih ljudi posvuda,
ti si mi najbliža i najvažnija.
I ako si radeći ovo... htjela da zamislim na jedan minut
kakav bi život bio bez tebe...
uspjela si.
Bilo bi nepodnošljivo.
Onda obje moramo nastaviti.
Jutro. -Jutro, Vaše veličanstvo.
Dobro jutro, Vaše veličanstvo.
Obično kada se vozim do BBC-a malo iza pet ujutro,
najčešće vidim kombi za dostavu hljeba ili čistača na putu za posao,
ali jutros, usprkos tamnom nebu, buja od aktivnosti.
Niz konja koji kloparaju ulicama,
i dosta ljudi koji nose crvenu, bijelu i plavu opremu
kako se spuštaju prema Trafalgar skveru.
Šta da kažemo za one koji su bili budni
čitavu noć da imaju dobar pogled na povorku?
Endi Prajs je sa njima izvan Bakingemske palate.
Stojim ispred Bakingemske palate
i očekujem da Kraljicu probudi njen čajnik.
Očekujem da leži tamo čekajući to,
i prisjeća se kako je ovo njen Jubilarni dan.
Ovaj dan je naporan kao i njena krunidba prije
25 godina, svakako u ceremonijalnom smislu.
Ali ona je bila jako mlada tih dana.
Očekujem kako se danas pita da li su cipele koje će obući
udobne onoliko koliko trebaju biti.
Vrijeme izgleda, kao što sam rekao,
kao da čeka da ceremonija krene napolje.
Šta ti misliš o Jubileju?
Moraš to uraditi.
Ne misliš da bi mi se to moglo vratiti?
Upitaj se, u vrijeme dok sam bila na tronu,
šta sam zapravo postigla? -Bila si smirena...
i stabilna i... -Beskorisna i bespomoćna.
Zemlja je još bila velika kad sam stupila na tron, a vidi sada.
Toliko o Drugoj elizabetanskoj eri, o čemu je Vinston govorio.
Sve što se dešavalo u moje vrijeme je da se mjesto raspada.
Raspada se samo ako kažemo da jeste.
Postoji stvar oko monarhije.
Mi smo papir preko pukotine.
I ako je ono što radimo glasno i veliko i dovoljno uvjerljivo,
niko neće primjetiti da se sve oko nas raspada.
To je smisao nas.
Ne nas. Tebe.
Ne možeš ustuknuti.
Jer ako pokažeš jednu pukotinu,
mi ćemo to vidjeti ne kao pukotinu, već kao ponor,
i svi ćemo pasti u njega.
Dakle, moraš sve to držati zajedno.
Moram li to raditi sama?
Samo je jedna Kraljica.
A sada Poetski laureat, ser Džon Bedžmen.
Bog neka spasi Kraljicu
U danima razočarenja, ma koliko teško nam bilo,
Da nas podstakne i inspiriše
Kraljicu našu nam dade Bog.
Stupila je, mlada i savjesna,
Na mnogo voljeni očev prijesto.
Smirena i vedra i lijepa,
Drži nas kao svoje.
I 25 godina kasnije,
Tako sigurna je njena vladavina bila
Da su naši sjajni događaji još sjajniji
Zbog prisustva naše Kraljice.
Za našeg monarha i njen narod,
Ujedinjen i slobodan,
Neka zvona iz svakog zvonika
Zvone glasno Jubilej.
Fixed by: BOTANICMAN